Vuoden kouluttaja rakentaa osaamista yhdessä

Kun Pohjois-Karjalan hyvinvointialue Siun sote palkitsi kaksi vuoden kouluttajaa, yksi tunnustuksista osui ensihoitomestari Tero Laakkoselle. Laakkoselle palkinto ei kuitenkaan ole henkilökohtainen kruunu, vaan osoitus koko ensihoitoyhteisön vahvasta osaamisesta ja yhdessä tekemisen kulttuurista.
“En koe, että tunnustus kuuluu minulle yksin. Meillä on hyvin motivoitunut kouluttajaporukka, ja yhdessä on saatu aikaan sellaista, mitä kukaan ei olisi yksin tehnyt.”
Laakkosen ura, ajattelutapa ja arki kertovat paljon siitä, millaista ensihoidon kehittäminen Pohjois-Karjalassa tänä päivänä on ja miksi moni viihtyy alalla ja alueella pitkään.
Kun Laakkoselta kysyy, mikä hänen työssään on parasta, vastaus on ytimekäs.
“Ihmisten kanssa toimiminen.”

Pitkä polku ensihoidon ytimessä

Tero Laakkosen historia pelastus- ja ensihoitoalalla ulottuu lapsuuteen saakka.
“Olen aloittanut kymmenvuotiaana, kun menin palokuntanuoriin.”
Pohjois-Karjalan pelastuslaitoksella Laakkonen aloitti työnsä 2000-luvun alussa, ja siitä lähtien ura on kulkenut pelastajasta ja ensihoitajasta kenttäjohtajaksi ja nyt ensihoitomestariksi. Koulutustaustaan kuuluu pelastajan, lähihoitajan ja sairaanhoitajan tutkinnot sekä ylempi AMK-tutkinto.
Nykyisessä roolissaan Laakkonen toimii lähiesihenkilönä Vaara-Karjalan alueella (Ilomantsi, Eno, Kontiolahti) sekä osalle Joensuuta. Lisäksi hänen työnkuvaansa kuuluu merkittävästi ensihoitopalvelun sisäisen koulutuksen suunnittelu ja kehittäminen.
“Työnkuva on vastuullinen, mutta toisaalta aika vapaa. Saan itse vaikuttaa paljon siihen, miltä arki näyttää.”

Esihenkilö, joka pysyy kiinni arjessa

Lähiesihenkilönä hän vastaa noin 35–40 ensihoitajan arjesta. Työtä leimaa luottamus, sujuva yhteistyö ja avoin vuorovaikutus.
“Minulla on oikein mukavia ensihoitajia. Asioiden hoitaminen heidän kanssaan on hyvin sujuvaa. Minulla on useita työyhteisöjä esihenkilöroolini kautta ja viihdyn niistä jokaisessa.”
Työyhteisö on Laakkoselle tärkeä voimavara.
“Meillä on hyvä huumori ja hyvä yhteishenki. On vakavia keskusteluja, mutta myös huonoa palokuntahuumoria.”
Vaikka työ on pääosin päivätyötä, Laakkonen tekee edelleen säännöllisesti myös kenttävuoroja.
“Potilastyö on ollut minulle aina sydäntä lähellä. Olen tehnyt sitä yli 20 vuotta, ja tykkään siitä, että saan edelleen olla mukana.”

Kouluttaminen on yhteistyötä, ei yksilösuoritus

Tero Laakkonen sai Vuoden kouluttaja -tunnustuksen pitkäjänteisestä ja yhteisöllisestä kehittämistyöstä. Tero on aloittanut vuonna 2025 ensihoidon tietotunnit, joka on koonnut ajankohtaisia aiheita ensihoitoon, mutta myös muuhun hoitotyöhön liittyen. Lisäksi hän on ollut aktiivinen simulaatiokouluttaja sekä osallistunut myös kansallisiin simulaatiokouluttajien arviointeihin. Hän on omalla osaamisella edistänyt simulaatiokoulutuksia Siun sotessa. Hän on edistänyt myös koulutusten vaikuttavuuden mittaamista sekä kehittänyt ensihoidon koulutusjärjestelmää Siun sotessa.
Kaiken tämän lisäksi Laakkonen on itse mukana kouluttamassa, mutta ennen kaikkea hän mahdollistaa muiden onnistumista.
“On parasta, kun näkee koulutuksissa jonkun oivaltavan tai kokevan saaneensa jotain.”
Pohjois-Karjalassa ensihoidon koulutusta tehdään laajassa yhteistyössä päivystyksen, tehohoidon, sydänkeskuksen ja muiden akuuttihoidon toimijoiden kanssa. Laakkonen nostaa esiin myös osaamisen kehittämisen yksikön merkityksen ja tiiviin yhteistyön.

Oppiminen syntyy motivaatiosta

Laakkosen ajattelussa oppiminen ei ole vain ulkoa annettua koulutusta, vaan arjen aktiivista tekemistä.
“Ihmiset kehittyvät parhaiten, kun he ovat itse kiinnostuneita omasta osaamisestaan.”
Hänen mukaansa suurin osa ammattitaidon kehittymisestä tapahtuu työssä, kollegoilta oppien. Ulkopuolinen koulutus on tärkeää, mutta vain osa kokonaisuutta.
“Kannettu vesi ei kaivossa pysy. Jos ei ole motivaatiota, tieto ei jää päähän.”
Laakkonen korostaa myös esihenkilöiden vastuuta oppimisen mahdollistajina.
“Kun ollaan koulutuksessa, ollaan oikeasti oppimassa. Esihenkilöiden pitää luoda sille sellaiset olosuhteet, että se on mahdollista.”

”Hyvä asua ja elää”

Laakkonen on kotoisin Pohjois-Karjalasta ja asuu perheensä kanssa Heinävaarassa. Heinävaara näyttäytyy hänen kuvauksessaan erityisesti lapsiperheelle sopivana paikkana: hyvät koulut, toimivat palvelut ja sujuvat yhteydet töihin.
“Kyllähän täällä on varsin hyvä asua ja elää. Pohjois-Karjalassa on äärimmäisen hieno luonto ja lupsakoita ihmisiä.”